Ceremonia+ceaiului

Ceremonia ceaiului (茶の湯 //chanoyu//, 茶道 //chadō// sau //sadō// în japoneză) este un ritual tradițional influențat de budismul Zen prin care ceaiul verde matcha (抹茶) — sau „roua prețioasă lichidă” — este preparat într-o manieră ceremonioasă de către o persoană inițiată și servit unui grup mic de oaspeți într-o atmosferă liniștită. În esența sa, ceremonia ceaiului reprezintă expresia sintetică a aspectelor fundamentale ale culturii japoneze.

Esența ceremoniei ceaiului este armonia. Fiecare mișcare și fiecare componentă a acestui ceremonial sunt studiate pentru a crea imaginea serenității absolute. Această tradiție a fost începută de călugării budiști acum 700 de ani. 200 de ani mai târziu, Sen no Rikyu a transformat simpla ceremonie concepută de călugări într-un adevărat ritual. Decorațiunile care însoțesc această ceremonie sunt de obicei simple, dar elocvente: fie o chabana, fie o caligrafie semnificativă. Instrumentele de pregătire sunt aranjate în stil ceremonios de către gazdă, reflectând armonia valorilor ceaiului. Toți invitații folosesc aceeași ceșcuță, în fața căreia fac o plecăciune, o rotesc cu o gestică precisă și apoi o golesc prin înghițituri mici și rare. După terminarea lichidului, marginea ceștii este ștearsă cu degetele. Tradiția cere ca invitații să adreseze gazdei complimente și întrebări, și să admire decorul, instrumentele și măiestria preparării. Cu timpul, această ceremonie a evoluat și a condus la apariția teismului, care în esență cere celui inițiat puterea de a pătrunde și a aprecia savoarea ceaiului, dar și a ceremonialului propriu-zis, și de a se bucura de lucrurile simple.

Obiectele ceremoniei

Sen no Rikyu spunea „Cum sunteți cu obiectele, așa sunteți - mai mult sau mai puțin - cu ceilalți.” În timpul ceremoniei ceaiului multe obiecte participă, nu se folosesc. Cel ce pregătește ceaiul trebuie să renunțe la orice idee de dominare a obiectelor. Obiectele ceremoniei sunt reunite, generic, sub denumirea de //dōgu// 道具 (//unelte//). O gamă vastă de //dōgu// este necesară chiar și pentru o ceremonie nu foarte pretențioasă. O listă completă a tuturor obiectelor, modul în care acestea pot fi utilizate și diversele stiluri în care sunt făcute, ar fi greu de realizat, astfel că ceea ce urmează este o scurtă listă cu unele dintre cele mai importante:
 * //chaire// 茶入れ: recipient folosit pentru ceaiul //koicha//;
 * //chakin// 茶巾: șervețel pentru curățat ceașca;
 * //chasen// 茶筅: tel de bambus;
 * //chashaku// 茶杓: linguriță de bambus;
 * //chashitsu//茶室: camera ceaiului;
 * //chawan// 茶碗: cană-ceașcă, făcută de exemplu din ceramica Raku;
 * //daisu//: dulăpior din lemn lăcuit pe care se pun obiectele;
 * //fukusa// 袱紗: batistă de mătase;
 * //fukusa-basami//: cutiuță în care fiecare oaspete își pune necesarul (//kaishi//, //kashi-yōji//, //sensu//);
 * //furo//: obiect de sprijin pentru //tatami//, folosit din mai până în octombrie;
 * //futa-oki//: suport de sprijin, din bambus, pentru //shaku//;
 * //gotoku//: trepied din fier pe care se așează //kama// în interiorul //ro//-ului;
 * //hishaku// 柄杓: polonic de bambus (asemănător cu o pipă lungă) cu care se ia apa din //kama// pentru a se vărsa în //chawan//;
 * //hanaire//: vas pentru florile care participă la ceremonie (//chabana//);
 * //kashi-yōji//: mic instrument de lemn folosit pentru a tăia prăjiturile oferite;
 * //kaishi// 懐紙: batiste de hârtie de orez;
 * //kashi//: prăjiturile oferite înainte de servirea ceaiului;
 * //kama//: fierbător pentru apă;
 * //kensui//: recipient pentru apa de spălat;
 * //ko//: tămâie;
 * //kogo//:cutiuță pentru //ko//;
 * //kobukusa//: șervețel pe care se așează //chawan//-ul;
 * //kuromoji//: mic instrument din lemn, ascuțit, cu care se servesc prăjiturile;
 * //mizusashi// 水差し: recipient pentru apă;
 * //natsume// 棗: recipient lăcuit, deseori decorat, folosit pentru ceaiul //usucha//;
 * //ro//: groapă pătrată în care se pune //kama//, folosită din noiembrie până în aprilie;
 * //shaku//: capac pentru //kama//;
 * //shifuku//: săculeț în care se repune //chaire//;
 * //shōmen//: punct al părții externe a //chawan//, de exemplu o pată la marginea cănii, ce ajută la orientarea cănii când este oferită invitatului sau când este ținută în mână;
 * //sensu//: evantai pe care invitatul trebuie să îl poarte cu sine;
 * //tatami//: rogojină ce constituie pardoseala;
 * //tokonoma//: locul în care se expun //kakemono// și //chabana//, numit „locul frumuseții”;
 * //tomobako//: cutie de lemn în care gazda își păstrează instrumentele.